Edició de «Palau de Miraflor»
Anar a la navegació
Anar a la busca
Advertencia: No has iniciat sessió. La teua direcció IP serà visible públicament si realises qualsevol edició. Si inicies sessió o crees un conte, les teues edicions s'atribuiran al teu nom d'usuari, junt en atres beneficis.
Pot desfer-se la modificació. Per favor, revisa la comparació més avall per a assegurar-te que es lo que vols fer; llavors deixa els canvis per a la finalisació de la desfeta de l'edició.
Revisió actual | El teu text | ||
Llínea 28: | Llínea 28: | ||
Si en la composició de la portada d'este palau rural es troben elements provinents de la tradició del barroc classicista valencià, no passa lo mateix en la disposició de l'alt àtic en frontó triangular que abasta el front central de la frontera. | Si en la composició de la portada d'este palau rural es troben elements provinents de la tradició del barroc classicista valencià, no passa lo mateix en la disposició de l'alt àtic en frontó triangular que abasta el front central de la frontera. | ||
− | Una ullada als escassos i més significatius eixemples d'arquitectura palatina que es construïxen en [[Valéncia]] en décades anteriors (com són el [[Palau de Pineda]] ([[1728]]-[[1738]]), la reforma del [[Palau del Marqués de Dosaigües]] ( | + | Una ullada als escassos i més significatius eixemples d'arquitectura palatina que es construïxen en [[Valéncia]] en décades anteriors (com són el [[Palau de Pineda]] ([[1728]]-[[1738]]), la reforma del [[Palau del Marqués de Dosaigües]] (1744) o el [[Palau dels Marquesos de Penalva]] (1760)) mostren una concepció de la frontera, en un remat de chicotetes parets lateral mixtilínees situades en els extrems. |
En canvi, la frontera del palau dels comtes de Villapaterna, a través de la yuxtaposició d'un frontó en una austera superfície de gran economia lèxica, recull els nous dictats que en eixes dates propugnava l'incipient academicisme. | En canvi, la frontera del palau dels comtes de Villapaterna, a través de la yuxtaposició d'un frontó en una austera superfície de gran economia lèxica, recull els nous dictats que en eixes dates propugnava l'incipient academicisme. |